Et sted i det store intet, vi kender som universet, ligger Mælkevejen.
I et hjørne af galaksen ligger Jorden.
På Jorden ligger en by ved navn Mantova.
Gå ligeud, forbi springvandet, drej til højre, så til venstre, så til højre igen.
I går langs vandet.
I hører en mand synge om sin elskedes svigefulde hjerte.
Selv fiskene græder.
"La donna e mobile".
Tuvok?
Tuvok!
- Send et hold vagter til messen. - Kom væk! Han er i pon farr.
En neurokemisk ubalance gør ham parringslysten. Han lytter ikke til os.
Tuvok, den sag er klar Vulcan du kommer fra
syv år har du nu gået uden at få dig noget
Paris, hør efter lægen skynd dig, find hyposprayen
jeg giver tegn og vi finder hans bagparti
hormonel kaskade synaptisk ballade
det er komplet...
...uden logik
uden logik
u...
uden logik.
Doktor...
Doktor!
Hallo!
- Skal dit høreunderprogram tjekkes? - Jeg hører udmærket.
Jeg sad bare og svømmede lidt hen.
Hvis du ikke laver noget, bør du lukke ned, så vi sparer energi.
Skulle jeg ikke med på patruljen?
lfølge sensorerne er planeten sikker.
Men se efter, om scanningerne har overset noget.
Jeg ville med. Der er en floddal, jeg vil undersøge.
Jeg har allerede sat holdet. Næste gang.
- Jeg kan godt tage et par billeder. - Det er lige meget.
Som du vil.
Jeg bruger bare min fantasi.
- Hvor kommer den fra? - Sensorerne har først lige fanget den.
Klasse T-stjernetåge, 1000 km i diameter.
- Brint, helium, argon. - Ikke særlig ophidsende.
I modsætning til det her.
"Til kaptajn Janeway, Voyager, fra det akutmedicinske hologram."
"Emne: Det akutmedicinske holograms status."
Han indgiver en formel klage. Han føler sig dårligt behandlet.
Han foreslår også, at han skal forfremmes.
"Ligegyldighed over for følelser. Uforskammet opførsel."
Han vil være kaptajn i tilfælde af en katastrofe. Mener han det?
Ja, og han kræver et formelt svar.
Chakotay eller jeg kan svare ham.
- Hvis De synes. - Jeg ordner det selv.
Alle skal have det godt om bord. Og tage hensyn.
Han er selv ude om det. Kan vi gøre for, han har storhedsvanvid?
Fortsæt mod planeten. Chakotay har kommandoen. Jeg har andre pligter.
- Hvilken kategori er det fartøj i? - Uacceptabel risiko.
- Ja, og hvad var min begrundelse? - Skibet er ikke i databasen.
- Scanningen mislykkedes. - Hvorfor så spilde vores ressourcer?
Jeg tror, at en mikrotunnelsensor kan trænge igennem skroget.
Og iagttage ét molekyle ad gangen? Der er andre mål at holde øje med.
Jeg kan gå ind i dataoverførselsnettet og derfra til computerkernen.
Det fortæller alt om deres taktiske systemer.
- De kan sikkert ikke lide spioner. - Jeg har været meget forsigtig.
Uacceptabel risiko!
Jeg har sendt forslaget til Hierarkiet. De kan svare når som helst.
- Ville du sige noget? - Nej.
Hierarkiet kan ikke tage sig af alle dine tåbelige...
De sagde ja. Jeg må hellere gå i gang.
Du er for stridslysten. Han melder dig bare.
Acceptabel risiko.
Antoniumlaget ligger ved floddalens kant.
Der er geologisk ustabilitet 100 meter fra målet.
- Jeg kan lande Flyveren lige udenfor. - Måske er der lidt for langt, Tom.
Hvad er der i vejen, Neelix? Er du bange for lidt motion?
- 100 meter går vel nok. - Jeg er enig.
MIDDAG I AFTEN?
Det er mere tilbageturen. Med al den malm og et ustabilt terræn...
Hvis deltagerne kun vejer 20 kg, kan jordskorpen godt bære det.
- Tag en transportforstærker med. - God idé.
Så kan vi beame malmen tilbage.
Det virker lidt farligere end i starten.
Måske skal doktoren alligevel med. Sæt, terrænet ikke kan bære.
- Jeg skal bruge doktoren i laboratoriet. - Til hvad?
- Det angår ikke dig. - Jo, det gør.
- Hvad er der galt? - Det er bare en gammel skade.
Jeg har lært at leve med den, men måske skulle du kigge på den.
Det er lige...
...der.
- Flyt dig! - Du... kan træde af.
Doktor...
- Doktor. - Ja... kaptajn.
Lad os tale om dine krav.
Du har stor frihed om bord. Det er åbenbart ikke nok.
Jeg bør kunne deltage og avancere ligesom alle andre om bord.
- Du skal kende dine begrænsninger. - Mit program kan udvides uendeligt.
Vi har alle vores ansvarsområder. Dit er infirmeriet.
Jeg er et computerprogram. Jeg har en stor spændvidde.
Dit forslag om at blive udnævnt til... Hvad var det nu?
NKH. Nødkommandohologram.
Interessant idé. En nødkaptajn, hvis kommandostrukturen bryder sammen.
- Programudvidelsen tager måneder. - Det kan gælde besætningens liv.
Svaret er nej. Men jeg anbefaler, at et hold teknikere ser på forslaget.
Når vi kommer til Alfakvadranten, lader jeg det gå videre.
- Tak, kaptajn. - Selv tak.
Mine damer og herrer: Nødkommandohologrammet.
Jeg kunne ikke komme ind i deres interne sensorer
så jeg fandt på noget endnu bedre: Et holografisk besætningsmedlem.
Via hans kognitive underprogrammer kan vi følge med i, hvad han oplever.
Det er som at have en spion om bord.
Det er en stor ære, kaptajn, om end ikke nogen overraskelse.
Lad mig præsentere doktoren.
Han er et hologram med følelser.
Han er Voyagers læge. Voyager er skibets navn.
Få timers studier af doktoren har fortalt mere
end tre dages sensormålinger.
De er ikke i databasen, for de er ikke fra denne kvadrant.
De er faret vild... alene.
Ikke nogen assistance? Ingen at hente hjælp hos?
Om få timer ved jeg alt om dem:
Forsvar, våben, besætning, det hele.
Ved at iagttage én person. Usandsynligt.
Det er yderst sandsynligt. Deres sociale struktur ligner ikke vores.
- Hvordan det? - Jeg har kun én funktion.
Men doktoren er ikke kun læge.
Han har adgang til hele skibet.
Og han er åbenbart ekspert i alt.
Kaptajnen har lige givet ham kommando på broen!
Det var et meget spændende øjeblik.
Hvorfor overvåger du ham ikke nu?
Forbindelsen svigter af og til, men den er snart genoprettet.
Fortsæt overvågningen.
Det her tager højde for allergener.
Jeg overvåger jer fra broen, men jeg venter ingen problemer.
Da jeg ikke skal med, vil jeg høre, om du vil tage nogle holobilleder.
Sig mig, Neelix, dagdrømmer du?
På Talaxia siger vi: "Drømmen drømmer drømmeren."
Vi tror, dagdrømme kommer udefra. Fra et andet land.
De smutter ind i hovedet og hvisker mærkelige ting.
- Dagdrømmer du? - Nej, jeg er jo et computerprogram.
Jeg foretrækker panoramabilleder. Smid gerne lidt ultraviolet på.
- Voyager til Deltaflyveren. Rapportér. - Vi nærmer os floddalen. Flot udsigt.
Sæt os i synkront kredsløb.
Voyager, mayday! Vi er blevet ramt. Jeg lander.
- Jeg ved ikke, hvad der er sket. - Jeg kan se et fartøj, kaptajn.
- Det er borg. - Rød alarm! På skærmen.
Kampposter.
Kaptajn, jeg må fritages for tjeneste.
- Et assimilationsvirus angriber os. - Vi bliver til droner.
- Hårdt til styrbord. Forstærk skjoldet. - Vi bliver beskudt!
Doktor...
- Computer, aktivér NKH. - Forstået.
Alle systemer er under Deres kommando. Broen er Deres.
Skjolde på maksimum, Fotontorpedoer, fuld salve.
Fyr!
- Computer, rapportér. - Fjendens skjolde er intakte.
- Vi er borg'erne. - Det ved jeg. Indstil beskydningen.
- Angiv titel. - Nødkommandohologram til tjeneste.
- Titel ukendt. - Ikke længe endnu.
Doktor...
Advarsel! Primærskjolde svigter.
Nu siger jeg det ikke mere. Indstil beskydningen. Vend om, mens I kan.
- I bliver assimileret. - Ikke så længe jeg kører.
Computer, aktivér fotonkanonen.
Fotonkanonen er aktiveret.
Fyr!
Doktor, kan du bekræfte?
Tallene, doktor?
Tallene... selvfølgelig.
Deres fysiologi er i orden. Alle livstegn er stabile.
- I må gerne fortsætte, Tom. - Vi melder tilbage, når vi når frem.
Voyager bliver ikke noget let mål. Den har en såkaldt fotonkanon.
De knuste en borgsfære med én salve.
- Der er ingen borg'er i området. - Jeg så det selv.
- Har du ledt efter vragrester? - Skibet blev pulveriseret.
- Fortsæt. - Kaptajnen blev gjort ukampdygtig.
Hologrammet har kommandoen. Han er en imponerende type.
Læge, tekniker og kriger.
Og så har han kvindetække.
Vi må undgå en direkte konfrontation.
Jeg anbefaler et type 3 snigangreb.
Hierarkiet siger ja. Forbered et type 3 snigangreb.
Scan efter borg'er. Vi vil ikke have nogen overraskelser.
Eller fejltrin.
- Doktor? Må jeg lige tale med dig? - Jeg var uopmærksom, men...
- Det var utroligt. Tillykke. - Med hvad?
Borg'erne tænker sig godt om fremover. Flot arbejde.
- Computer, find Chakotay. - Chakotay er i sin kahyt.
Noget galt?
- Hvad lavede du? - Jeg har villet udvide mit program.
Kognitiv projicering.
- Dagdrømmeri. - En ineffektiv aktivitet.
- Alle gør det. Hvorfor ikke doktoren? - Hvad er problemet?
Algoritmerne virker ikke rigtigt. Jeg har ufrivillige dagdrømme.
Man siger, at læger, der opererer sig selv, har en P'tak som patient.
Jeg kan hjælpe ham. Doktoren og jeg går ind på infirmeriet.
- Så du kan være alene med ham? - Assimilering er en ubehagelig ting.
Er det en trussel?
Det kan ikke passe. Warpafgrænsningen svigter!
Warpkernebrud om 30 sekunder.
- Stabilisér antistofstrømmen. - Det går ikke.
Warpkernebrud før I aner.
- Warpkernen må justeres manuelt. - Ingen overlever plasmastrålingen.
Doktor!
- Er det her virkeligt? - Kun du kan hjælpe os.
Sidste chance for at spille helt. Kridt skoene.
De nye algoritmer var ikke isolerede. De forgrenede sig til perceptionen.
Skal vi kigge på matrixen og...
- Hvad skal du? - Skyde kernen ud.
- Deaktivér hans program. - Det ødelægger matrixen.
Jeg skal redde skibet!
Du ser yndig ud, 7. Hvor skal vi gå hen? Det lyder godt.
- De nye algoritmer har overtaget. - Dagdrømmer han så helt tiden?
- En fotonkanon. Eget design. - Der er slet ingen sammenhæng.
Harry og 7 overvåger hans fantasier fra holodæk 1.
Går det an? Det er jo hans fantasier.
- Jeg har lovet at tage mere hensyn. - Det er lettere at reparere ham.
Hvor betænksomt, mr. Neelix. En kage.
- Kim til infirmeriet. - Værsgo.
- Her er noget, De bør kigge på. - Vi er på vej.
- Lig stille. - Det skal jeg nok.
- Han er god til hænder. - Han har vist øvet sig en del. Se.
Computer, aktivér nødkommandohologrammet.
Nu kommer det bedste.
- Fin detalje. - Aktivér fotonkanonen.
Et masseødelæggelsesvåben. Doktorens opfindelse.
Han overtager tit kommandoen og redder skibet.
- Så den algoritme er dominerende. - Måske hjælper det at isolere den.
- Hvorfor piner du mig? - Det har aldrig været hensigten.
- Jeg ønsker, du skal være lykkelig. - Uden dig?
- Jeg vil altid holde af dig. - Du kan ikke bare forlade mig.
- Jeg kan ikke være alene. - Du glemmer nogen.
Han har brug for dig, B'Elanna. Nu, mere end nogensinde.
Glem ham. Der er meget mere mand i dig.
Jeg har set nok.
Lad os gå tilbage til infirmeriet og prøve at isolere den algoritme.
- Tillykke. - Tak, fordi jeg fik muligheden.
Jeg har altid bare villet udnytte mine evner fuldt ud.
Dygtiggøre mig til gavn for dem, jeg holder af.
- Hvad er status? - Signalet er væk, uvist hvorfor.
To af vores støttefartøjer er på vej. Nøjagtig information er vigtig.
Jo mere jeg finder ud af om Voyager, jo mere tvivler jeg på, om det nytter.
De er tungt bevæbnede.
Og så har de kun en smule antistof og lidt dilitium.
Du sagde, de havde meget. Desuden har vi sat et stort apparat i gang.
- Tog du fejl? - Nej, slet ikke.
Jeg maner bare til forsigtighed.
Hvis vores kampfæller ikke finder Voyager som beskrevet
får Hierarkiet besked.
Det forstår jeg. Der er ikke begået fejl.
Jamen så fortsætter vi.
- Jeg har begået en frygtelig fejl. - Hvor frygtelig?
Doktoren var snart her, snart der
så jeg undersøgte det lidt nærmere.
Jeg har ikke iagttaget hans sanser, men hans drømme.
Eller hans forestillinger.
En af delene.
Men der er ikke noget af det, der er virkeligt.
Hvad skal jeg gøre?
- Jeg ville lige kigge til patienten. - Han har det fint, kaptajn.
Torres fik stabiliseret matrixen, og jeg har ikke haft fantasianfald siden.
- Undskyld, jeg ændrede mit program. - Der er jo ikke sket varig skade.
Jo, desværre.
Jeg er blevet udstillet, ydmyget. Mit indre er blevet krænget ud.
- Hvis jeg har mistet Deres respekt... - Det sker aldrig.
Slet ikke på grund af et par fantasier.
Alle dagdrømmer. Det viser os nogle andre muligheder i livet.
Bare lad være, til vi har fundet ud af, hvordan du undgår at skade dig selv.
Kom ind.
Skibets statusrapport.
Forbundslovgivning. Ny karriere?
På en måde. Men det er nu ikke mig.
Jeg ledte efter regler for forfremmelse af hologrammer. Der er ingen.
Skibet har brug for en læge. Han bør holde sig til sit gebet: Medicin.
Jeg tror, vi har undervurderet ham. Vi kender ikke hans fulde potentiale.
- Turde du give ham kommandoen? - Så vidt ville jeg nok ikke gå.
Det kunne du blive nødt til. Han tager ikke til takke med mindre.
Åh nej!
Må jeg have lov at give dig hånden?
Tillykke.
- Har De lige tid, doktor? - Dig har jeg ikke fundet på.
Jeg er en simulering af mig selv. Jeg er virkelig.
Doktoren til broen. Nu dagdrømmer jeg igen.
- Voyager bliver snart angrebet. - Men så træder doktoren til, ikke?
- Den fantasi kender jeg. - Jeg aktiverede sansealgoritmerne.
- Hvorfor? - For at vi kunne kommunikere.
- Jeg lytter. - Jeg er udkigsmand på et piratskib.
Når jeg finder skibe med teknologi og råstoffer om bord, plyndrer vi det.
- I har udspioneret os. - Nærmere Dem.
Jeg har haft en tunnelsensor inde i Deres program.
De skulle være vores øjne og ører. I stedet for fik jeg det her.
Har I fulgt med i mine dagdrømme?
- Derfor har mine algoritmer svinget. - Det er min skyld. Tilgiv mig.
- Fortæl om angrebet. - Mit skib er en time herfra.
- Jeg kan hjælpe, hvis I hører efter. - Hvorfor skulle De hjælpe os?
De forstår ikke.
Hierarkiet tolererer ikke fejl eller forkerte oplysninger.
Hvis de hører om min fejl... mister jeg mit levebrød.
Det får man ud af at snage.
Jeg bekymrer mig også for Dem.
Jeg har lært Dem at kende.
De har udspioneret mine fantasier. De kender ikke mig.
Jo, jeg gør.
Jeg ved, hvad De tænker, hvad De drømmer om.
De har skabt en masse muligheder.
Min art er helt anderledes. Vores tankegang er begrænset
men jeg kan ikke lade være at beundre Dem.
De skulle nødig komme noget til.
Så må vi jo hellere træde til.
- Der er fjendtlige fartøjer på vej. - Der er ikke noget på sensorerne.
Fartøjerne er slørede. Et af væsenerne kontaktede mig.
- Han talte til mig i en dagdrøm. - Hvorfor har du trodset mine ordrer?
Han fortalte, hvordan vi skal indstille sensorerne for at ophæve sløringen.
Han har ret. Der er tre skibe. Afstand: 600 mio. km. Kurs mod os.
På skærmen.
Maksimum forstørrelse.
- Han forlanger hjælp til gengæld. - Måske er det hele bare et kneb.
- Jeg tror, han er til at stole på. - Jeg synes, vi skal skynde os væk.
Det nytter ikke. De har fartøjer i hele sektoren.
- Havde din ven en plan? - De bruger et type 3 snigangreb.
De fjerner sløringen og affyrer varselsskud.
Så fremsætter de deres krav. Adlyder vi ikke, knuser de os.
Min kontakt lovede at sende deres faseres resonansfrekvens.
Og til gengæld...
Til gengæld...
Han har fortalt sine overordnede, at jeg havde kommandoen.
Han beder os om at opretholde det billede.
Når de åbner en linie, skal jeg sidde i kaptajnsstolen.
Han insisterede.
Det er vist på tide at gøre fantasi til virkelighed.
Hvad nu, hvis jeg dummer mig?
Jeg har også prøvet det.
Jeg troede, stolen ville opsluge mig.
- Du har dog en uddannelse bag dig. - Du har da også øvet dig.
Begyndte du ikke at dagdrømme for at kunne afprøve muligheder?
Betragt det her som en feltøvelse.
- Der er ingen skader efter borg'erne. - De har repareret dem.
- Gør klar til type 4-angreb. - Type 4?
Det tapper jo energikernen. Det er spild af ressourcer.
- Tror du, det er nødvendigt? - Det er ligegyldigt, hvad jeg tror.
Dine observationer viste et borgangreb. Det er nu tvivlsomt.
Du kan have taget fejl.
Her er forsigtighed på sin plads.
Hierarkiet er enige.
Gå videre til type 4.
Kaptajnen på broen.
Den bider ikke.
- Nu skulle man have en pruttepude. - En hvad?
Gammeldags teknologi.
- Vi er klar til at fortsætte, kaptajn. - Det er forstået.
Den interne linje er åben. Kun doktoren kan høre Dem.
- Doktor, er du klar? - Nej. Men har jeg noget valg?
Jeg følger med hele vejen. Bare husk, jeg stadig er kaptajn.
- Nogen sender på en sikret kanal. - Det må være doktorens ven.
Doktor...
Goddag. Her er Voyager. Det er mig.
Der er sket noget frygteligt. De har beordret et type 4-angreb.
Faserfrekvensen vil skifte konstant. Jeg kan ikke hjælpe jer.
- Undvigemanøvrer. - Tre fartøjer til bagbord.
- Var det et varselsskud? - Fuldtræffer. Skjoldene intakte.
De kalder.
- Så er det nu, doktor. - På skærmen.
Der er han.
Pas på. Han er farlig.
Hierarkiet kontrollerer dette område. De har en last, vi har brug for.
Sig, vi forsvarer os, og at han ikke får noget.
Vi forsvarer os, og han får ikke noget.
De får ikke noget. Aldrig i livet. Ikke så længe jeg bestemmer.
- Ikke improvisere. - Undskyld.
Skudveksling skader os begge. Men vi har assistance, I er alene.
Nedlæg våbnene og bered jer på...
Jeg har fundet en svaghed i deres skjold.
- Men faserne skal omstilles. - Hold ham hen, doktor.
På skærmen.
Det er sidste advarsel. Nedlæg våbnene. Jeg siger det ikke igen.
De har vist en fysio-emotionel lidelse.
De er utålmodig, bliver let vred. Det er ikke godt for blodtrykket.
- Måske skulle De gå til lægen. - Affyrer fasere.
- Fuldtræffer. - Hvabehar! Tilbage af samme mønt.
- Behersk dig, doktor. - Undskyld.
- Faserne er gået ned. - Gør klar til at blive bordet.
- Tiden er inde til forhandling. Sig... - Tuvok!
Aktivér fotonkanonen.
Det var en ordre, Tuvok!
Aktiverer fotonkanonen... sir.
Jeg vil nødig give ordre til affyring.
- Vores sensorer viser ikke noget. - Fotonkanonen er sensor-resistent.
- Borg'erne så det heller ikke. - Borg'er eller Hierarkiet...
Det er bare endnu en tyran, der ikke forstod en advarsel.
Vi bliver sprængt i stumper og stykker.
Hierarkiet foreslår tilbagetrækning.
De fjerner sig med maksimum impulskraft.
Værsgo, doktor. Du har fortjent den.
- 7/9 til doktoren. - Værsgo.
Jeg har brug for hjælp i messen.
Jeg kommer.
- Hurra! - Bare rolig, du drømmer ikke.
Kaptajn...
For dit fantasirige forsvar af skibet
tildeler jeg dig Fortjenstmedaljen.
- Tillykke. - Tak.
Og så iværksætter jeg et projekt, der skal undersøge dine kommandoevner.
Du er et naturtalent.
Tillykke, doktor.
Det var en platonisk gestus. Jeg har ikke tænkt mig at posere.
Oversat af Marie Christensen